Skemų koplyčia – bylojanti žmogiškąjį orumą (video +foto) (9)
![Skemų koplyčia – bylojanti žmogiškąjį orumą (video +foto)](/cache/images/2/1/a/e/f/21aefb9adff5c72cb3259cb8495694d62abb0755.jpeg)
Skemų socialinės globos namuose minėtas pirmasis koplytėlės jubiliejus. Prieš penkerius metus ši jauki sakralinė erdvė pakvietė tikinčiuosius šių namų gyventojus bei darbuotojus maldai. Dabar ji – šv. Mišių, maldų, išpažinčių, galimybės pabūti vienumoje su Dievu vieta. Vieta, bylojanti žmogiškąjį orumą.
Nuo draudimo iki įprastos kasdienybės
Skemų socialinės globos namai mini 85-uosius veiklos metus. Šie namai – puikus atspindys to, kaip keitėsi požiūris į neįgalaus žmogaus vietą visuomenėje, jo poreikių supratimą, jų atliepimą. Štai jei anksčiau tai buvo didelis ūkis su karvių, kiaulių fermomis, kilometrinėmis daržų eilėmis, tai dabar namai – ne tik gyvenimo vieta ypatingiems žmonėms, bet ir meno, kultūros, dvasinio tobulėjimo vieta. Čia net vaismedžiai sodinami tokie, kad neįgalus žmogus galėtų jų pasiskinti. Namų erdvės byloja žinomiausių šio krašto ir Lietuvos menininkų darbais.
Sąžinės, kitaip dar religijos laisvė – viena esminių žmogaus teisių. Ilgą sovietmečio laikotarpį sielovada apskiritai, o ką jau kalbėti apie neįgalių žmonų sielovadą, buvo tabu. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, dėmesys neįgaliųjų žmonių sielovadai gerokai išaugo. Šių namų globotiniai galėjo priimti Krikšto sakramentą, dalyvauti reguliariai aukojamose šv. Mišiose.
Tačiau tik nedaugelis jų dėl sveikatos galėjo patekti į artimiausias Rokiškio šv. apaštalo evangelisto Mato ir Obelių šv. Onos bažnyčias. Visgi pati didžiausia rajone šeima, kaip ją vadina Skemų socialinės globos namų direktorius Gintaras Girštautas, kasmet Kūčių vakarą susirenka bendrai maldai ir vakarienei. Akivaizdu, kad kilo klausimas, ar neverta turėti nors ir nedidelius, bet savo maldos namus.
Vandens nugeležinimo stoties neatpažįstamos permainos
Ir tokia galimybė atsirado. Skemų socialinės globos namų direktoriui Gintarui Girštautui ir jo kolektyvo nariams kilo idėja maldos namams pritaikyti nebenaudojamą vandens nugeležinimo stotį. Tačiau ne šiaip sau imti ir įkurdinti koplyčią, o paversti ją oria, unikalia maldos erdve. Pastatas buvo iš esmės suremontuotas. Niekas jame neprimena tos buvusios vandens nugeležinimo stoties. Koplyčia atrodo, kaip specialiai tam statyta. Jos fasadą puošia kalvio Sauliaus Kronio darbai. Jis nukalė ir koplyčios viduje esantį unikalų sietyną. Milžiniškas, tačiau labai lakoniškas kryžius – rokiškėno menininko Gintaro Varno darbas. Langų vitražus kūrė Igoris Skripka. O štai Kryžiaus kelio stotys – dailininko Arvydo Bagdono kūriniai. Lubas ištapė dailininkė Birutė Dapkienė. Kaip ir daugelyje šventovių, giedotojams skirti vadinamieji viškūs. Tai ne šiaip duoklė architektūrai ar religinėms tradicijoms. Jau daugelį metų Skemų socialinės globos namų giedotojai ne tik gieda pamaldų metu, bet ir rengia „Giesmių pynę Marijai“ – šventinę maldos, giesmės, pasibuvimo popietę.
Dar originalesnė yra šios koplyčios varpinė. Ji sukurta iš vandens bokšto. Todėl daugelis keliu Panevėžys – Daugpilis keliaujančiųjų grožisi bei klausinėja, kas gi čia per įdomus namelis-bokštelis toli šviečia tarp miškų. Ir labai nustemba sužinoję, kad tai – koplyčios varpinė.
Netrūksta tikinčiųjų
Skemų koplyčia 5-erių metų jubiliejų turėjo švęsti dar birželį. Tačiau covid-19 epidemija nenoriai paleido iš savo rankų. Tad nuspręsta šventę atidėti rudeniop. Akivaizdu, kad maldos namai Skemų socialinės globos namų gyventojams labai svarbūs. Jubiliejinę dieną ne visi jie tilpo bažnyčioje, dar nemažai meldėsi ir lauke. Daugelis ėjo išpažinties, priėmė Švč. Sakramentą. Žmonės neslepia: jiems svarbu čia būti. Tie, kurie gali, meldžiasi, kiti gi tyliai sėdi mąsliame susikaupime.
Ir Skemų gyvenvietės žmonėms ši koplytėlė nesvetima: ji atvira ir jų maldai.
Koplytėlės jubiliejui skirtas šv. Mišias aukojo Rokiškio dekanato dekanas Eimantas Novikas. Įdomu, kad šventė surengta kaip tik per dvasininko gimtadienį. Kartu su juo už Skemų žmones meldėsi ir Obelių klebonas, Kriaunų ir Aleksandravėlės parapijų administratorius Laimonas Nedveckas. Giesmėmis jubiliejines pamaldas puošė vargonininkas Justinas Šapola, dainininkės Asta Vajegienė ir Giedra Markevičienė.
Žmonės susikaupę klausė dekano pamokslo apie kiekvieno žmogaus svarbą, jo žmogiškąjį orumą, Dievo meilę ir jo dovaną žmonėms – Kryžių.
Net pliaupiant lietui niekas neskubėjo skirstytis, norėta pasidžiaugti, pasibūti.