Sausio 13-ąją – pilietinio ugdymo pamoka „Atmintis gyva, nes liudija“ Rokiškio Senamiesčio progimnazijoje (foto) (0)
![Sausio 13-ąją – pilietinio ugdymo pamoka „Atmintis gyva, nes liudija“ Rokiškio Senamiesčio progimnazijoje (foto)](/cache/images/1/3/5/3/c/1353c28af74e9e1a10f5348e6b47f51dabdeb926.jpeg)
Sausio 13-osios rytas Rokiškio Senamiesčio progimnazijoje prasidėjo pilietinio ugdymo pamoka „Atmintis gyva, nes liudija“, į kurią buvo pakviesti 1991-ųjų sausio 13-osios įvykių Vilniuje dalyviai rokiškėnai Almantas Blažys, Algimantas Kuolas ir Jolanta Augulienė. Mokyklos pastato languose sužibo žvakutės – šviesos, teisingumo, atminties ir vienybės simboliai. Mokiniai segėjo vienijantį neužmirštuolės žiedo simbolį.
Pamoką pradėjęs istorijos mokytojas Raimundas Nagelė pakvietė sugiedoti Lietuvos himną. Mokytojas priminė, kodėl 1991-aisiais naujai atkurtai Lietuvos valstybei iškilo grėsmė. Sovietai, pasinaudodami savo okupacine kariuomene, Lietuvoje siekė įvykdyti perversmą ir atkurti sovietų valdžią, tačiau vieninga ir laisvės trokštanti tauta tomis dienomis apgynė Lietuvos nepriklausomybę.
Apie tai, kaip kartu su kitais taikiais ir beginkliai žmonėmis iš visos Lietuvos 1991-ųjų sausį gyva grandine apjuosę saugojo svarbiausius šalies objektus - Aukščiausiosios Tarybos rūmus, Lietuvos radijo ir televizijos pastatą, Vilniaus Televizijos bokštą – papasakojo svečiai Almantas Blažys, Algimantas Kuolas ir Jolanta Augulienė. Prieš 31 metus Lietuva nebuvo NATO ir ES narė, mūsų teritorijoje vis dar šeimininkavo okupacinė kariuomenė, tačiau vieninga ir laisvės trokštanti tauta tomis sugebėjo pasipriešinti agresoriui. Mokytoja Jolanta Augulienė mokiniams parodė keletą išsaugotų 1991-ųjų metų laikraščių ir papasakojo, kodėl buvo svarbu nuolat informuoti žmones apie situaciją savo laisvę ginančioje valstybėje.
Apibendrindamas pilietinio ugdymo pamoką „Atmintis gyva, nes liudija“, mokytojas Raimundas Nagelė pakvietė mokinius sustoti mokyklos fojė ir perskaityti Sausio 13-osios aukų – žmonių, žuvusių sovietiniams tankams šturmuojant Vilniaus televizijos bokštą bei Radijo ir televizijos komiteto pastatą – tuomet ištartus žodžius ir pagalvoti, kokie buvome ir galime būti stiprūs ir vieningi.
Žėrutė Semaškienė